1895 var Oscar Wilde Londons mest kända man.
Hans älskare var Bosie Douglas, den ökände Marques av Queensberrys son.
Rasande över deras affär, lämnade Queensberry ett kort på Wildes klubb:
"Till Oscar Wilde, poserande som en sodomit".
Uppmanad av Bosie, stämde Wilde för kränkning, vilket gick i baklås
då han själv blev anklagad för oanständighet.
Han dömdes till två års straffarbete.
Högt över staden,
på en hög pelare,
stod en staty av Glada Prinsen.
Han var täckt av ett tunt lager guld,
hans ögon var två safirer,
och en stor, röd rubin glänste på hans hjalt.
Han var verkligen beundrad.
En natt flög en svala över staden.
Hans vänner hade åkt till Egypten sex veckor tidigare,
men han stannade kvar.
"Var ska jag bo?", sa han...
Hela nästa dag satt han på prinsens axel
och berättade historier om saker han sett i märkliga länder.
Om de röda ibisar som står på långa rader,
på Nilens strand och fångar guldfiskar med sina näbbar.
Om kungen av bergen och månen,
ebenholtssvart,
och dyrkar en stor, svart kristall.
"Svala, lilla svala", sa Glada Prinsen,
"du berättar otroliga saker,
"men mer otroligt än det här,
"är män och kvinnors lidande.
"Inget mysterium är så stort som deras lidande.
"Flyg över staden, lilla svala,
"och berätta vad du ser."
Så svalan flög över den stora staden
och såg de rika glädjas i sina vackra hus,
medan de vita ansiktena på de svältande barnen
satt kraftlösa på de mörka gatorna.
Vid bordet satt en nedbruten man, med döda violetter vid sin sida.
Han var en författare,
Tio år senare
men han var för frusen för att avsluta sin pjäs.
Det är en dröm.
Jag håller med dig.
Han var enastående.
Jag har också ett fint porträtt.
När vi är i London nästa gång,
vill ni inte komma till klubben?
Gärna. Vilken av dem?
- Carlton. - Underbart.
Jag har sett en man äta så...
- Vad är det? - Jag glömde min solfjäder.
Mår hon bra?
Mr Wilde.
Mr Wilde?
Frun.
Du minns mig säkert.
Det är mrs Arbuthnot.
Jag kom till dina första kvällar.
Självklart. Jag glömmer aldrig ett sådant ansikte.
Vad artig du är.
Du mår bra, ser jag?
Väldigt bra, sir.
Hur mår du?
Lydia!
Kom genast hit!
Jag måste gå.
Du kan inte låna mig fem pund?
Det är lite knaprigt just nu, jag vill inte fråga, men...
- Lydia! - Jag kommer!
Mr Wilde, jag...
- Jag önskar... - Önska aldrig, frun.
Det kan bli sanning.
Men tack,
för ett ögonblick av harmoni för en motstridig fuga.
Gå genast tillbaka till Jeffrey.
Om du talar till min fru igen kommer jag att döda dig.
Hör du mig?
God kväll, monsieur Melmoth.
God kväll.
Har du hört något nytt från banken?
Tyvärr inte, monsieur Melmoth,
men var inte orolig,
monsieur Ross anländer imorgon
med royalties,
kontrakt
och pengar.
Utmärkt, monsieur Melmoth!
Fem pund.
"Se,
"där Kristus blod strömmar genom himlavalvet."
Sluta gråt.
Vad försiggår här?
Tändstickor!
Gråt ej mer, jag ber er!
Vad står på?
Nunnorna från barnhemmet kom för att hämta honom
och de tog alla hans tändstickor.
Låt dem inte ta mig tillbaka dit, Jo.
Jag lovar att vara försiktig.
Det hade varit bättre för alla.
Du skulle vara säker och jag skulle inte oroa mig.
Det är för farligt här.
Men vi är bröder. Vi borde vara tillsammans.
Det här är för hemskt!
Men jag har också nyheter.
Ett uppsving har gett mig möjligheten
att erbjuda er båda
absint
och kokain
på kvällen då ni åker,
och en tursam stund för mig,
om du, Leon, vill ge mig tid
i det vanliga anseendet.
- Nej. - Inte?
Tjugo minuter, då.
Och du måste berätta klart historien.
Du vet,
jag tror aldrig att jag har varit så lycklig i mitt liv.
I det här rummet.
I det här ögonblicket.
Ljuset från gatan.
Vilket ljus?
Det formar dig ur marmor, min pojk!
Vi är vilse i vår egen värd.
Bländade av en symfoni av angränsande kopulering.
Jag vet att du älskar mig, Johnny,
även om våra ljusa stunder
befläckas av mörka ting.
Men vad kan vi göra?
Det var nästan en timme. Dags för berättelsen.
Var var jag?
Under bron.
Ja, under bron.
Under bron
låg två små pojkar
i varandras famn
för att hålla sig varma.
"Vi är så hungriga", sa de.
"Ni får inte ligga här",
skrek vakten,
och de satte av ut i regnet.
Svalan flög tillbaka
och berättade för Prinsen vad han sett.
"Jag är täckt av guld", sa Prinsen.
"Du måste skrapa av det
"och ge det till de fattiga.
"De levande har alltid trott
"att guld kan göra dem lyckliga."
Boudicca.
- Vi är tre. - Inga barn, Oscar.
Han är inget barn.
Han är en dvärg.
Väldigt känd i Polen.
God kväll, sir.
Absint.
En öl.
Du är för ung för att dricka öl,
men vem bryr sig! Det är en högtid.
Jag älskar den här sången.
Maurice.
Maurice!
Maurice, min legionär!
Kom genast hit och hänför mig!
Jag visste inte att du var här.
Motstridiga gris!
Krälar tillbaka till din egna spya!
Nej, Maurice.
Du förolämpar min vän.
Be om ursäkt, annars är du dödens.
Släpp mig, ditt kräk!
Hur kunde jag motstå?
Napoleons profil,
utan några
av de mer tråkiga dragen.
Sluta!
Du, ut!
Ta ert patrask med er! Sitt ned, soldat!
Madame Boudicca,
bara lite käbbel, inget mer.
Vem betalar för skadan?
Jag. Jag ska sjunga för er.
Tyst, Oscar! Sätt dig!
Tyst.
Får jag lov?
Vad säger du? Sång eller betalning?
Sjung!
Jag är en liten flicka
Och jag har kommit hit
Från det stora landet Där de gör allt stort
Och bland pojkarna Har jag en älskare
Och eftersom jag har en älskare
Bryr jag mig inte ett skvatt
Pojken jag älskar
Sitter uppe på balkongen
Pojken jag älskar Ser ned på mig
Där är han Ser ni honom inte?
Han viftar sin näsduk
Glad som en lärka Som lever på löven
Om jag var en grevinna Med mycket pengar
Hade jag gett det till Johnny
Som ska gifta sig med mig
Men jag har inte en penny
Jag lever på kärlek och kyssar
Och jag är lika glad Som fågeln i trädet
Pojken jag älskar sitter på balkongen
Pojken jag älskar ser ned på mig
Där är han Ser ni honom inte?
Han viftar sin näsduk
Glad som en lärka Som lever på löven
Glad som en lärka
Som lever på löven
Skådespelarna
har gett en charmerande tolkning av en underbar pjäs.
Er uppskattning har varit väldigt intelligent.
Jag gratulerar er för er föreställnings framgång.
Vilket har övertygat mig
att ni gillar pjäsen lika mycket
som jag själv.
Oscar Wilde, brottet ni är anklagad för
är så vedervärdigt, att jag måste stoppa mig själv
från att beskriva den känsla
som gror i alla hederliga mäns bröst.
Det finns ingen anledning till att tilltala er.
De som gör det här måste vara utan skam.
Jag ska därför, under dessa omständigheter,
förväntas godkänna det tyngsta straffet
som lagen tillåter.
Denna domstol dömer dig härmed till fängelse
och hårt arbete i två år.
Monsieur Melmoth.
Din vän är här.
Robbie.
Min ensamma ryttare i undergången.
Du förde mig i exil.
- Vart tar du mig nu? - Ingenstans.
- Du... - Vilket skepp?
Irland, säger du?
Inga skepp, Oscar.
Jag är här i Paris.
- Jag har ditt bidrag. - Bra.
Jag har gått utan mat.
Jag är fast i en dödlig strid med denna tapet.
En av oss måste försvinna.
Maurice säger att du ställde till det igår kväll.
Det är omöjligt att inte göra det
under mina förhållanden.
Men jag gjorde mitt bästa.
Igår natt drömde jag att jag åt middag med de döda.
Du måste ha varit festens centrum.
Vad är det här?
Morfin.
Jag är väldigt distraherad.
Jag har haft det svårt på sistone.
I två dagar har jag varit utan pengar.
Jag har vandrat runt med en längtan,
fast i en cirkel på gatorna.
En av de värsta.
Hoppa från bord i din ålder.
Vad tror du, doktorn?
Bölden varar.
Om det inte blir bättre måste vi operera.
Jag kommer aldrig att glömma din vänlighet,
när jag släpptes från fängelset.
Vilka höga förhoppningar vi hade den dagen.
Men jag var dömd från början.
Varför springer man alltid mot avgrunden?
Varför är det så fascinerande?
- Oscar. - Robbie!
- Oscar. - Robbie.
- Hur mår du? - Var är Reggie?
Han väntar på hotellet. Han ville vara säker att det inte...
- Vad? - Var några svårigheter.
- Har du allt? - Nej.
Jag lämnade Oscar Wilde i Newhaven.
Och det här är det sista han skrev.
Det stora brevet jag berättade om.
Gör tre kopior. Skicka en till Bosie Douglas,
en till mig och behåll originalet inlåst.
- Förstått? - Kom.
Om någon frågar efter dina dokument eller papper,
- säg att de ligger i din kista. - Vad?
Se där.
Sebastian Melmoth.
- Reggie. - Vilken glad överraskning.
Är det er första gång i Dieppe, Sebastian?
Vad roligt.
Låt mig presentera dig för vår gode vän och manager.
- Melmoth, det här är monsieur Duroc. - Bonjour.
Ta hand om mr Melmoth är du snäll. Det bästa rummet.
Jag ska låta er ta hand om det.
- Äter ni lunch? - Antagligen.
Ska vi ta era värdesaker
och papper, sir,
och lägga dem i vårt kassaskåp?
De ligger i min kista.
- Min favorit blå. - Kistan är från Reggie.
Och här är 800 pund vi lyckades skrapa ihop medan du satt i fängelse.
- Nej. - Det kommer att hålla dig över ytan
- tills du har ett jobb igen. - Underbart.
Jag tar hand om denna.
Reggie.
Kära Oscar.
Gillar du ditt nya namn?
Nästan lika mycket som jag avskyr det gamla.
Brev.
Och se här.
Ingen förvisad älvas brudkista är fulländad
utan ett signerat porträtt av den store änkan själv.
Du måste dansa naken framför det på jubileet nästa månad.
- Det är från honom. - Oscar?
Jag kan lika gärna tala om för er båda att jag tänker
försöka att försonas med min fru, om hon tar emot mig.
Och var så säkra,
jag kommer aldrig att träffa lord Alfred Douglas igen.
Den delen av mitt liv är nu bakom mig.
Nej, han var rosenrasande.
- Verkligen? - Se så, Oscar.
- Det är inte sant. - Vad sa jag?
Inget. Det är poängen.
Du får det att låta
som att Readings fängelse är ett förtrollat slott
och att guvernören är dess övervakande fe.
Robbie,
jag träffade Kristus i fängelset.
Och vad satt hon inne för?
Skämta inte, Reggie. I cellen finns endast Gud och man.
Efter tre dagar i helvetet reste sig Jesus från de döda.
Han bröt sig in i sin grav, gjorde sig av med sin svepning
och tog sin plats i människans hjärtan för alltid.
Efter 700 dagar av hårt arbete öppnades min grav.
Jag gick på tåspetsarna till båttåget och jag är född på nytt,
genom honom, med honom och i Frankrike.
Bra, Oscar.
Du kan ännu bli en katolik.
Men till skillnad från Jesus, har du bagage.
Och 800 pund att spendera innan din resa mot himlen.
Eller skärselden.
En delegation med 15 unga poeter
anländer från Paris i helgen för att välkomna dig in i exil.
- De tar med en check. - Bra.
Jag säger bara, kära Reggie, att jag har levt
i svaghet och njutning.
Det var fel och jag har sonat min skuld.
Jag kanske har en ny början. Kanske inte. Vem vet?
Hur som helst är jag redo att återvända till livet.
Kommer du ned, Oscar?
Jag måste bara hämta mina badartiklar.
Constance,
min kära, fina, vackra fru.
Ingenting jag kan säga
kan läka såren jag har orsakat dig.
Det vet vi båda.
I två år har jag legat på hårda britsar,
suttit på knä på kall sten, levt på skam och tänkt på lite annat.
Du och mina söner är det enda som håller mig vid liv.
Jag vet inte om du vet...
Vore det inte för hoppet att jag en dag ska få se er igen,
tror jag inte att jag kunde fortsätta.
Gode Gud.
Min vilja att leva, kära Constance,
- är starkare än någonsin. - Vad?
För Guds skull.
Fast mitt hjärta har brustit, är det var hjärtan är gjorda för.
Därför låter Gud sorg få svepa över världen.
Skriv så fort du kan och säg att jag fortfarande är din.
Att den franska konstens delikata smak
skulle finna dess väg till denna ödsliga utpost,
för att välkomna och resa
denna mörbultade och nedtrampade lilja,
från förtvivlans träsk,
att fylla den med hopp
att den en dag kan leva och blomma igen,
på Parnassus pik.
Er nota, sir.
Bad jag om den?
Nej.
Skjut!
Nej, du kan inte.
Bort från mig. Jag vill inte bli smittad.
Kaffe.
Sex café au lait.
Har du inte långstrumpor idag, Oscar?
Vänta...
- Min kära pojke. - Ja, min hyacint?
Påminn mig att byta lakan idag, min kära pojke.
Dina underbara skinkor har lämnat skitmärken
på din sida av sängen.
Du går för långt, sir.
Nej, du tar det för långt, frun.
Det är en hög skit på trottoaren.
Städa upp det.
Oscar. Där är du.
Vi är sena. De väntar på oss.
- Är allt okej? - Inte direkt.
Låt oss gå tillbaka till hotellet.
Vi följer efter dem.
De följer efter oss.
Vänta på mig!
Jag vill täcka dig i honung och slicka av det!
Det här är outhärdligt.
Den här vägen.
Titta! Pinnar!
- Det här är bättre än att jaga! - Kom igen!
Kom igen!
- Fort, mot kyrkan. - Kyrkan.
Vad är fel, Oscar?
- Vad vill ni? - Vänta!
Vad vill ni?
Släpp mig!
Ni har tagit allt!
Min familj, mitt arbete, min frihet, allt!
Det finns inget kvar att ta!
Tänker du döda mig? Jag är redan död, ditt as!
Försvinn!
Det engelska hycklarens livsmiljö.
Försvinn. Låt mig leva ifred.
Jag visste inte att du hade det inom dig.
Det har jag inte.
Jag har inget kvar.
Inte ens rädsla.
Utan varning flyttades jag en eftermiddag
från Wandsworth till Readings fängelse.
I dagsljuset, med tåg,
fängslad till en vakt som en uppträdande björn.
Den resan var den hemskaste av all tortyr
Hennes majestät hade planerat för mig.
Vid Clapham Junction var vi tvungna att vänta på vårt tåg,
i en halvtimme, på andra plattformen.
Tyvärr hade massorna inte glömt mig.
Först pekade de och skrattade.
Sedan började en man att ropa.
Det är Oscar Wilde, för tusan!
Han gick upp och ned, viftande med fingret...
Ursäkta, frun. Tillbaka till väggen.
...och han läste upp mina brott för en allt större och häpnad publik.
Vi vill inte ha sån slags kärlek här, men tala inte om dess öknamn här.
Efter varje ny vändning tjöt de,
spottade och skrek, hungrande efter mitt blod.
Och jag...
Jag såg framtiden.
Det var fredens slut.
Jag kommer att se det på min dödsbädd.
Ge det här till monsieur Wilde.
Det är polischefen. Läs det du.
Han kommer att deporteras om han inte skärper till sig.
Vårt firande av unga, franska poeter
tycks inte uppskattas.
För Guds skull, berätta inte för honom nu.
Som han mår nu, kommer han antagligen att bränna upp hotellet.
Tack och lov att jag åker imorgon.
Var försiktig, Robbie.
Han kommer att äta upp dig.
Jag kan inte hjälpa det.
God natt, kära du.
Jag läste ditt brev från fängelset.
Det var underbart.
Du borde kalla det De Profundis.
Det var skrivet från djupet.
Bosie kommer att döda dig så fort han läser det.
Jag skrev hemska brev till dig, Robbie.
Förlåt.
Du skrev hemska brev åt oss alla.
Jag vet.
Det är svårt att förklara känslan
av impotens och desperation när man är där.
Ilskan tar över.
Man talar aldrig. Man endast gråter och har diarré.
Man blir galen.
Kan du förlåta mig?
Vem hade trott att vi skulle vara här efter 15 år?
Utstötta, ätandes middag under månens sken i ett främmande hotell.
Det är rätt romantiskt.
Förutom att du inte är utstött.
Imorgon bitti ska du ge dig av på ett skepp mot Dover.
Vem hade trott
att efter vi träffats på en toalett att vi skulle sluta här.
Man behöver inte vara Sibyl från Mortimer Street
för att lista ut det.
Jag skulle bli en matiné.
Och jag var på väg till min klubb.
Ett annat hörn, en minut senare, en annan pjäs, vem vet?
Jag kanske skulle ha blivit en poetpristagare.
Intimitet i kloakerna, följt av fantasi med gudarna.
Resten är tystnad.
Han bar inte sin röda rock,
för blod och vin är rätt.
Och blod och vin var på hans händer,
när de hittade hans kropp.
Den stackars kvinnan som han älskade
och mördade i sin säng.
Super.
Som pojkens förmyndare
kan jag inte vara nog tydlig när jag säger
att din kontakt med din man oroar mig.
- Mrs Holland... - Mrs Wilde.
Constance.
Vi har varit vänner i många år.
Jag är tillställaren för din farfars gods.
Du måste lita på oss.
Snälla, skriv under.
Cyril och Vyvyan, sluta bråka.
Var väldigt försiktig när du svarar på hans brev.
Jag känner att om jag träffade honom
skulle jag förlåta honom för allt.
Precis, och då hade du varit
fast här i Heidelberg för alltid.
Vi kanske åker till Genua i vår.
Det finns en kirurg där som tror att han kan
göra något med min onda rygg.
Du måste vänta.
Tänk på dina barn.
Han måste bevisa för dig att han kan ändra sig.
Sedan du försvann har jag varit helt själv.
Det är inte sant, Oscar.
Min fru har skrivit ett fruktansvärt brev,
att hon kanske vill träffa mig vid ett senare tillfälle.
Men inte snarligen, och aldrig med pojkarna.
Jag är förvånad över
att du tror att Constance ens vill träffa dig.
Du skrev ett brev fyllt av ditt vanliga fjäsk
och du tror att allt du har låtit henne genomlida
under de senaste åren ska vara som bortglömt.
Om du är här för att göra mig upprörd
föreslår jag att du återvänder till Dieppe,
där ett tåg avgår
tre minuter efter varje heltimme.
Jag är inte här för att göra dig upprörd.
Jag vill att du är rimlig.
Bosie, som ni alla avskyr, vill iallafall hjälpa mig.
Jaså?
Hur ska Bosie hjälpa dig?
Bosie älskar mig, Robbie.
På ett sätt du aldrig skulle förstå.
Hur som helst, han kommer hit nästa vecka.
Då kommer du aldrig att få se Constance igen.
Du tycks glömma, Oscar,
att trots allt hon har fått gå igenom på grund av dig,
ger hon dig fortfarande fyra pund i veckan.
De fyra punden är beroende på att du inte har Bosie i ditt liv.
Men han kommer säkert att ge dig pengar när han kommer.
Om hans mor har gett honom något.
Jag är helt själv! Jag har ingen! Varför är du så elak?
Du har mig, Oscar. Jag är här.
Men det räcker inte.
Varför räcker det inte, Oscar?
Om jag ska vara ärlig är du inte grann nog,
och inte tuff nog.
Låt oss ta en drink.
Och var inte arg, Robbie. Du är inte gjord för ilska.
Jag var på ett underbart besök igår
till Notre-Dame de Liesse.
Visste du att "Liesse" är ett medeltida ord för "lycka"?
- Det visste jag inte. - Det är det.
Jag går dit varje dag.
Det tar bara tio minuter dit och lika många tillbaka.
Prästen, som är charmig och väldigt attraktiv,
har blivit en god vän.
Igår visade han mig sina skrudar.
Han såg väldigt stilig ut i sin martyrs skrud.
Rosé dorée, med ränder av blod.
Att lida är inget när det finns kärlek.
Kärlek är allt.
Bosie.
Pojken jag älskar
Uppe på balkongen
Pojken jag älskar ser ned på mig
Där är han, kan ni se honom?
Oscar.
Han viftar med sin näsduk
Glad som en lärka Som lever på löv
Se så, Oscar.
Det är inte likt dig att inte finna ord.
Oscar.
Bosie.
Se så.
Det är okej.
Se så.
Sätt dig.
Mår han bra?
Kan jag hjälpa till?
Han har tagit emot dåliga nyheter.
Jag beklagar.
Väldigt dåliga nyheter.
- Det är okej. - Tack.
Hur mår du?
- Det är så kul att se dig, Bosie. - Detsamma.
Den kvällen, den första kvällen,
det fanns inget att äta.
Om det där brevet jag skickade till dig från fängelset.
Jag fick det aldrig. Vad stod det?
Inte mycket.
Det var bara mitt testamente, De Profundis.
Din dumma fe. Kom här.
Jag är min egna Judas.
Jag behöver en drink.
Kom igen.
Vad är dina planer?
Vad för planer kan jag ha?
Melmoths dom är att vandra jorden
och hitta skydd där han kan.
Jag kan gå söderut. Till Neapel.
Se det och dö.
Om det ändå vore så lätt.
Har du skrivit något?
En ballad om fängelset. Den är nästan klar.
Ganska bra.
Låt oss fly. Någonstans där ingen kan hitta oss.
Neapel, till exempel.
Kära pojke, du vet inte vad du säger.
Jag är hungrig. Låt oss beställa.
Varför sitter vi på ett stationshotell?
För jag är en fattig man.
Om du kom med mig till Neapel,
skulle världen bli en bild du aldrig kunde beröra.
Älskar du mig så mycket?
Men vi har inga pengar.
Pengar. För Guds skull, min mamma har massvis.
Vad skrattar du åt?
Inget. Bara något Robbie sa.
Robbie har varit emot mig sedan dagen vi träffades.
Han är grön av avund.
Robbie älskar mig, Bosie,
på ett sätt du aldrig skulle förstå.
Ska vi boka ett rum?
Att återvända till Bosie var psykologiskt oundvikligt.
Jag kan inte leva utan kärlekens atmosfär.
"Jag måste älska och bli älskad, oavsett vad det kostar mig."
Vad jag har gjort är ödesdigert.
Jag älskar honom fortfarande, med tragedi och sabotage.
- Oscar! - Herregud.
- Oscar! - Bosie?
Lyssna på mig, din lilla...
Den är under min stol!
Där är den! Ta den!
Bakom skåpet! Ta den!
Det är råttor överallt!
Lugna ned dig, Bosie.
Den var i sängen.
Döda den!
Det är bara en råtta. Oroa dig inte.
Du är helt hysterisk, Bosie.
Få bort den där saken ifrån mig!
Du...
Det här stället är hemskt!
Jag förbjuder honom att leva med den där hemska karln.
Det var inget någon kunde göra.
Jag tänker inte betala honom mer,
det kan du berätta när du träffar honom.
Det blir nog svårt, frun.
Jag har sagt upp mig som hans testamentsexekutor.
Jag antar att han inte vet att du är här.
Nej.
Vad gör det dig?
De sa åt mig att se upp för dig, mr Ross.
De sa att du inte går att lita på.
Men vi är lika, du och jag.
Han har sårat dig med, inte sant?
Oscar förstör sig själv och alla runt om sig.
Se bara på mig, mr Ross.
Han har dödat mig.
Jag är en enda röra.
Vår kära vän, häxan, återvänder på fredag
- för att avsluta ting. - Gud.
Med hennes förtrollningar tycks ha fungerat.
- Det var på tiden. - De goda nyheterna är,
att alla råttor är borta.
De dåliga nyheterna är att mitt bidrag är indraget.
Måste du alltid prata om pengar under lunchen?
Jag hade hellre diskuterat serveringsteknik med vår kypare.
Vi måste ha en plan, Bosie. Jag kom hit på din inbjudan.
Du sa att du hade pengar, vilket du inte har. Det är okej.
Varför skulle en sådan gudomlig leopard byta sina prickar?
Men vi har endast sex pund.
Fem.
Jag var tvungen att betala förra veckans hyra.
Försiktigt. Hans mamma ser på.
Ja, och hon är förtjust.
Var inte så tråkig. Vad har hänt med dig, Oscar?
Vi får sex pund i veckan från min mamma.
Vi har hundra pund för libretton du aldrig kommer att skriva.
Vi har kragknappar, manschettknappar, vänner och relationer.
och viktigast av allt, vi har varandra.
En av oss kan äta den andre och göra ett tält av huden.
Sluta oroa dig.
Vad heter du?
Felice.
Det här är signor Melmoth.
Jag heter Alfred.
Jag har sett dig på stranden.
Du har ett starkt bröst och axlar.
Du pratar alltid med pojkarna som om de vore boskap.
Du borde be dem att höja hovarna och öppna sina munnar.
Det är för god tur.
Och sedan ta dem.
Jag måste veta först om de kan ta det.
Jokanaan.
Jag har kysst din mun,
det var en bitter smak
på dina läppar.
Det kanske var kärlekens smak.
De säger att kärleken är bitter.
Se så, knulla honom.
Visst är det vackert?
Jag kan göra dig lycklig.
Ja.
Det kan du.
Ingen mer oro.
Ingen mer ambition. Ingen mer tid.
Bara nu.
Fiskare som dyker efter pärlor.
Ett gammalt får med sin slaktare.
En gungande båt på ett silvrigt hav.
Skandalen.
En svart prick
mot gryningens kant.
Trots det dödar varje man det han älskar.
Vissa gör det med en bitter min.
Andra med förtjusande ord.
Den fega gör det med en kyss.
Den modiga gör det med ett svärd.
Det är över.
Vissa dödar deras kärlek medan de är unga,
och andra när de är gamla.
Vissa kväver den med lustens händer, andra med händer av guld.
De snällaste använder kniv, då de döda snabbt blir kalla.
En del älskar lite, andra för mycket. Vissa säljer, andra köper.
Vissa gör det med tårar i ögonen, andra utan ett suck.
Varje man dödar det han älskar,
men varje man dör ej.
Nu ska vi se. Bosie?
God jul, signor!
Är far ensam på sjukhuset?
Självklart inte, älskling.
Alla patienter har en fest på julafton.
Kung Wenceslas såg ut
På Stephens fest
Där snön låg
Död och knaprig
I månens sken...
Felice!
Hur vågar du. Se på henne!
Din fru! Hur kan du förolämpa oss såhär?
Vad gör du, mamma?
Jag vet vad som försiggår här.
Var är hororna?
Visa mig dem.
Jag ska dra ut dem på gatan i deras hår.
Efteråt ska min man kastrera dig!
Men, signora, det finns inga kvinnor här.
Det här är en herrfest.
Lögnare!
Vad är fel på henne?
Hon är arg.
Signor Melmoth,
förlåt mig.
Jag trodde att det fanns kvinnor här.
Men jag hade fel.
Det spelar ingen roll.
Välsigne dig, signor.
Vi ska lämna er.
Var tyst när du kommer hem, ciccio.
Denna är från pappa.
Vyvyan vet inte vem pappa är.
Jo, det gör jag.
Tror du inte att jag vågar?
Kom. Jag ska visa dig.
Vad försiggår här?
Allt kostar i den här staden,
förutom sex, tydligen.
Pengar och kärlek går inte hand i hand.
Du borde veta det.
Felice, tro mig, han är inte värd det.
Ska jag ta den?
Felice?
Nej, sluta!
Tysta! Sluta!
Vad är han skyldig dig?
Min heder.
- Skitsnack. - Tyst, sa jag!
Vi har ont om pengar just nu,
men det här bör räcka
tills imorgon.
Nej.
Ta det.
Tack, signor Melmoth.
Du är en gentleman,
men han här är en gris!
Skarpt öga du har. Tänk att du såg det.
Han vet inte värdet av något.
Eller priset, för den delen.
Låt oss hitta en kappa till dig.
Din fru är säkert orolig.
Varför gav du honom det?
En dum fråga, jag vet.
Varför betalade du honom inte?
Med vad?
Med pengar.
Jag har inga pengar.
Vad menar du?
Nå?
Min mamma ger mig inte bidrag.
Vad?
När hände det här?
Herregud.
Jag väntade på rätt tillfälle att berätta.
Men du trodde
att pojken skulle knulla dig för skojs skull?
Varför inte?
Din fåfänga är otrolig.
Den enda som knullade dig för skojs skull var jag,
och se vart det förde mig, till hamnen.
- Vad? - Inget.
Det är det.
Vi tycks ha nått slutet på vår resa.
Vi har inga pengar.
Inte direkt.
Du kunde få 200 pund och jag kan behålla mitt bidrag.
Om?
Tja...
Mamma och min familj avskyr tanken på
att vi lever tillsammans.
Hon säger att om vi separerar
kommer hon att ge mig tillbaka mitt bidrag,
och generöst ge dig en summa...
Pengar.
För dina tjänster för familjen.
Kommer jag att få en bra referens? Behålla min stuga?
Ni äcklar mig.
Och din skenheliga mamma
tror att jag kan köpas för 200 pund.
Din familj har förstört mig, tagit allt från mig.
Till och med mitt geni.
Allt för 200 pund!
"Geni?"
- Du förstörde dig själv! - Dra åt helvete.
Under all prosa fanns det ingen substans.
En bra komedi, tre ljumma melodramer
och de löjliga historierna.
Det är allt de är.
Din succé var intressant
och du hungrar efter den,
men du var aldrig mer än så.
Du tyckte jag var intressant nog när du blev utsatt för utpressning.
Det var ditt element.
Du såg dörren öppnas och du skyndade dig igenom.
Du pratar strunt. Min far...
Var en full pervo
med skit under naglarna, precis som sin son.
Och din far var en mördare på rymmen!
Du lever än, Oscar.
Knappt.
Sluta låtsas.
Det är märkligt.
Jag har aldrig riktigt sett på dig förut.
Jag gav dig hela mitt liv.
Nu ser jag det framför mig, dränkt i skit.
Jag skriver till dig när jag når Rom.
Vart ska du?
Jag vet inte.
Jag stannar nog här och låter hyran ta slut.
Sedan åker jag nog till Paris.
Vem vet?
Vi hörs säkert av.
Vore det hemskt om jag inte väntar?
Jag är inte gjord för att vinka adjö med en näsduk
vid ett avgående tåg.
Jag är för stor.
Hej, Oscar.
Constance.
Är det du?
Var är lord Alfred?
Har han gått?
Är du ensam nu?
Var är pojkarna?
Jag måste gå.
Det är så långt.
Constance.
Vi menade aldrig...
Jag älskar dig så mycket.
Det har jag alltid gjort.
Visst är det märkligt?
Pojken jag älskar sitter på balkongen
Pojken jag älskar ser ned på mig
Där är han, kan du inte se?
Viftar med sin näsduk...
JAG BEKLAGAR, CONSTANCE HAR GÅTT BORT
BEGRAVNING HÅLLS PRIVAT
En bukett blommor, sir.
Två för en centime.
Snödroppar.
Guds frusna tårar.
Jag tar dem allihopa.
Vad heter du?
Jean, sir.
Jean.
Sätt dig.
Drick något varmt för att värma dig.
Inte här, sir.
Men du kan köpa en till mig senare
i Calisaya, om du vill.
Jag var känd tidigare.
Jaså?
När då?
Du kommer inte att tro mig.
Jag var så känd,
att jag en gång firades ned i en gruva
i en hink.
En gruva?
Varför då?
Gruvarbetarna hade bjudit in mig på middag.
Ja.
Jag reste kors och tvärs
över Amerika.
Mitt eget tåg.
Dekorerat i grönt.
Skål!
Han är vaken.
Var är jag?
Och vem är du?
Du är i Clignancourt.
Jag är Jean. Det här är min bror Leon.
Kul att träffa dig, monsieur.
Ge mig pengar.
Bete dig.
Jag skulle laga ett ägg åt dig.
Nej.
Vad snällt.
Var är min bok?
Tja...
Jag är rädd att jag inte minns mycket av igår kväll.
Jag gillar din bror.
Han borde inte vara här.
Jag har inte sett honom på fem år.
Sen plötsligt dyker han upp.
Hela vägen från Lille.
Familj.
Det är viktigt.
Är det din mor?
Det var det.
Jag har två söner.
Vad?
Inget. Jag har huvudvärk.
Ska jag berätta en historia?
Jag är bra på historier.
Vi har inte tid för det,
vi måste jobba.
En annan gång, kanske.
Kanske.
Jag kunde inte låta bli att höra vad du sa.
Vad säger du, du ger mig...
Trevligt att träffas.
Robbie!
Vänta.
Oscar.
"Vi träffas i månskenet, stolta Titania."
Det är jag, kära pojk.
Varför sitter du i regnet?
Jag har lagt alla mina pengar på ungdom och skönhet,
och jag kan inte betala.
Snälla, hjälp mig.
Vi går in.
Som kära St Francis, jag är fast i fattigdom.
I mitt fall är ett äktenskap inte bara en succé.
Hur länge har du varit här, Robbie?
Hur mycket är jag skyldig?
12 franc?
- Herregud, Oscar. - Det har varit en lång dag.
Har du 12 franc åt mig eller inte?
Självklart.
Jag står återigen i din skuld.
Absint.
Jag har saknat dig så, Robbie.
Med ett år av tystnad.
Neapel var, som du gissade, en katastrof.
Jag vet att jag alltid ber om det.
Kan du förlåta mig?
Förlåtelse är för amatörer,
och du, Oscar, är en professionell masochist.
Det har slutat regna. Jag ska ta hem dig.
Så elakt. Vad?
Låt oss inte bråka som två hembiträden.
Låt oss istället liva upp
med prat om bättre tider.
Bosie har jag hört, har fått ärva 20 000 pund.
Han kommer nästa vecka.
Jag trodde att jag fick röra honom om jag gav dricks.
Hur länge är du här?
Jag ska till min mor i Menton på tisdag.
Mer paraffininjektioner.
Underbart.
Du borde ta med Oscar. Han ser ut som ett föråldrat ägg.
Vad har hänt?
Jag förgiftades av en mussla förra veckan när Robbie kom.
Min hud har varit märklig sedan dess.
- Spetälska, antar jag. - Tack.
Låt oss tala om roligare saker.
Din fars död, till exempel.
Hur dog han?
Smärtfritt. Han svävade ut och in ur medvetande.
- Som i livet. - Min bror, Percy,
träffade honom innan han dog.
Far öppnade ögonen och spottade på honom.
Typiskt Queensberry.
Jag har då överlevt mina fiender,
fast jag svälter mer eller mindre.
Jag vräker i mig hummern.
En underbar rätt, men tyvärr allt för sällsynt.
Det här för mig till en obekväm punkt.
Fråga mig inte om pengar, Oscar. Jag har inga alls att undvara.
Har du inte precis ärvt 20 000 pund?
Du vill väl inte se på mig på gatan.
Du beter dig som en prostituerad, Oscar,
du kanske hör hemma på gatan.
- För Guds skull, Bosie. - Håll dig utanför, Robbie.
- Det här har inget med dig att göra. - Det har det, tyvärr.
Ända sedan Oscar började umgås med dig i Neapel,
har han tappat kontakten med alla.
Constance har dött, han har förlorat sina söner,
hans så kallade vänner har övergett honom,
och nu vänder du ryggen, han har gett dig allt.
Jag är trött på att få skulden
för vad denna snobb gör mot sig själv.
Jag tar inte hand om min älskare. Om han vill äta, får han jobba.
Vad har du skrivit nyligen, Oscar?
Pudding.
Jag ser hur du skiner upp.
Vad vill ni ha?
Lugna dig, Robbie. Det var bara en tanke.
- Som allt ditt jobb. - Du äcklar mig, Bosie.
Du tror att jag bryr mig.
Jag ställde dig en fråga, Oscar. Har du flamman kvar?
Nej, det har du inte.
Ska jag låta dig leva i lyx
medan du stapplar runt på vägen efter en drink?
Jösses.
Vissa av oss har jobb!
Kom.
Reggie är här när du vaknar, jag kommer snart.
Har du berättat för Bosie?
Jag har inte sett honom sedan den hemska lunchen.
- Om något händer... - Tänk inte så.
Är det nödvändigt, dr Tucker? Jag mår bra.
Vi ska skynda oss.
Kloroform!
Oscar, din gamle luring.
Du ser ut att må bra.
Jag vet. Kan du tro det?
En dålig mussla för fyra månader sedan
och jag har varit sjuk sedan dess.
Bakom kommoden finner du en flaska champagne.
Öppna den. Låt oss fira din ankomst.
Vi borde inte det.
Såklart vi inte borde.
Du har rest över havet för din kära vän.
Jag har glas under sängen.
Min kära vän.
Jag hörde att du skriver en ny pjäs.
Ja, på ett sätt.
Robbie lämnade mig ett par block att skriva mina vackra tankar i.
Men tyvärr
har jag inte fått några såna i år.
Jag ska berätta en hemsk hemlighet.
Och berätta inte för Robbie.
Jag har sålt pjäsen till tre olika individer,
och jag har inte skrivit ett enda ord.
Visst är det smart?
Inget slår en irländsk tiggare när han är på topp.
Vad ska du göra när det är dags att lämna in den?
Dö.
Jag är paralyserad av mörka tankar.
Och ibland undrar jag,
är det musslan?
Det kan vara något annat.
Herregud.
Varför dog Constance?
Varför har jag blivit så arg? Min hjärna har splittrats.
Är det här...
Syfilis.
Vad?
Ser du det helvete jag lever i?
Robbie vill att jag skriver en pjäs, men jag kämpar mot min egen själ.
- Jag kan inte skriva en pjäs. - Såklart du kan.
Skärp dig nu, Oscar.
Läkaren säger att vi kan ta ut dig
på en åktur om ett par dagar.
Vi kommer att ha kul.
Monsieur Melmoth!
Jag har oroat mig över dig.
Är allt bra med madame Piquot?
- Absint. - Oscar.
- Stick, Reggie. - Ja, Oscar.
En sista drink innan jag dör.
Har du sett pojkarna?
De var här igår.
Jag har lärt Maurice engelska,
men han är mer flytande i kärlekens språk.
Maurice,
var har du varit hela mitt liv?
- Oscar. - Kan jag få en halsduk?
Tack.
Det är iskallt här.
Tack.
- Släpp! Reggie. - Av med dem.
Tänk att du bryr dig.
Herregud, Reggie.
Kan du dra upp mig?
Vem kan det vara så sent?
Vilken underbar överraskning.
Pojkarna!
Kan vi inte få en lugn stund?
Hur är livet på gatan?
Är allt bra i undre världen?
Vi hörde att du är sjuk.
Är du döende?
I så fall måste du avsluta din berättelse.
Och du är skyldig oss tio franc!
Ännu fler borgenärer som väntar på oss.
Jag är döende och fattig.
Kära pojkar,
ni ska få er berättelse,
vi ska dricka champagne,
kokain,
och ett sista mauve-ögonblick för mig...
Jag skojar!
Vad pratar jag om?
De två smaragderna.
Oscar.
De två smaragder.
"Det är vinter",
sa svalan.
"I Egypten är solen varm.
"Mina vänner bygger ett näste,
"I Baalbecs tempel,
"och rosa och vita duvor ser på,
"och kuttrar till varandra.
"Kära prins,
"jag måste lämna dig,
"men jag glömmer dig aldrig,
"och nästa vår,
"ska jag ta med två vackra juveler,
"för de du har skänkt bort."
Kan du släcka lyktan, Reggie?
"Svala, lilla svala",
sa den glada prinsen.
"På torget nedanför
"står en liten tändsticksförsäljare.
"Hans tändstickor har fallit i rännstenen,
"och de är alla förstörda.
"Hans bror kommer att slå honom,
"om han inte tar hem nog med pengar
"och han gråter.
"Han har inga skor
"eller strumpor
"och ingen mössa.
"Ta mina smaragdögon
"och ge dem till honom,
"så kommer hans bror inte att slå honom."
Svalan kom sedan tillbaka till prinsen.
"Men du är blind nu", sa han,
"så jag tänker alltid stanna hos dig."
Sedan kom snön,
och efter snön kom frosten.
Till slut visste svalan
att han skulle dö.
Han hade nog med styrka
att flyga upp till prinsens axel en sista gång.
"Adjö, kära prins", mumlade han.
"Jag är glad att du ska till Egypten", svarade prinsen.
"Jag ska inte till Egypten.
"Jag ska till Dödens Hus.
"Döden är sömnens broder, inte sant?"
Sedan kysste han prinsen på läpparna
och föll ned död
vid hans fötter.
Lärjungarna sover.
Slutet är nära.
Vad var dödsorsaken?
En kraftig förkylning, tror man.
Som man sår får man skörda.
Kommer
- begravningen att ske här? - Nej.
Han vill begravas i Paris.
Kom hem snart, far.
Imorgon.
Och imorgon.
- Oscar. - Reggie.
Titta. Pojkarna.
Vilka pojkar?
Maurice? Bosie?
Förlåt.
Jag är så ledsen.
Så många brustna hjärtan.
Och de kommer att få leva med det för alltid.
En värld utan slut.
Igår bestämde hon sig att jag var en kypare.
- Och idag? - Jag vet inte.
Hon har inte pratat.
Läkaren säger att han inte orkar mer än 48 timmar.
Har du tillkallat en präst?
- Nej. Borde jag det? - Då gör jag det.
Jag måste säga dig, fader,
den döende mannen har varit en stor man inom litteratur.
Det är detsamma för Gud, mr Ross.
Han har väldigt lite tid att läsa,
med alla syndare på väg till helvetet.
Vad heter din vän
som kommer hem så sent, men är ändå...
Så törstig för vår Herres blod?
- Oscar Wilde. - Herregud.
Har mr Wilde krävt en extrem smörjelse?
Säkerligen, medan han fortfarande kunde tala.
Har han tagits emot? Är han inte en protestant?
Han ska vara en katolik.
Åh nej...
Oroa dig inte, mr Ross.
Vi ordnar något. Jag har allt jag behöver.
Om inte en exorcism krävs.
Det var ett skämt.
Vi är i tid.
God kväll, mr Dupoirier. Vi saknade er i söndags.
Kan du höra mig, Oscar? Det är fader Dunne.
Flytta på dig, Reggie.
Fader Dunne är villig att välkomna dig till kyrkan
och ge dig syndernas förlåtelse,
men du måste sitta upp och lyssna.
Se så, mr Ross.
Mellan himmel och jord
finns det alltid tid för ånger.
Vi behöver inte skynda oss.
Tack.
God kväll, mr Wilde. Jag heter fader Cuthbert Dunne.
Jag ska säga ett par enkla saker, men du...
Du måste förstå dem.
Ett tecken räcker.
Bra.
Låt oss be.
I Fadern, Sonens och den Heliga Andens namn.
Amen.
Fader,
se på din tjänare Oscar.
Frikänn honom från sina synder.
Studera ditt sinne, mr Wilde.
Det finns inga hemligheter mellan man och Gud.
Prata med honom.
När gick du vilse på vägen till Gud?
Clapham Junction.
Jesus korsfästes i Golgotha
så våra synder kunde förlåtas.
Jag döper dig i Herrens,
Sonens och den Heliga andens namn.
Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal,
fruktar jag intet ont,
ty du är med mig.
Vad vackert.
- Vi är så tacksamma. - Ingen orsak.
Ingen orsak. Men det är
ett privilegium att få träffa en sådan stor författare.
Om ni behöver mig, vet vår vän mr Dupoirier var jag finns.
Det kommer att bli en vacker dag.
Fortsätt, mr Wilde.
Och de slet ned Glada Prinsens staty.
"Han är inte längre vacker, och behövs därmed inte mer,"
sade konstprofessorn på universitetet.
Och de smälte statyn i en ugn.
"Vad märkligt",
sa övervakaren till arbetarna på gjuteriet.
"Detta brustna hjärta kommer inte att smälta.
"Vi måste kasta ut det."
De kastade ut det på en hög, där den döda svalan låg.
För Guds skull, Bosie, tyst.
Du förstår inte, Robbie, men hur skulle du kunna det?
Förstå vad?
Den slags kärlek jag och Oscar delade.
Du har aldrig delat något med någon.
- Du är för självgod. - Robbie.
- Var var du när han dog? - Nu börjas det.
Du kunde aldrig acceptera att Oscar älskade mig och inte dig.
Han gjorde det inte, eller hur? Oavsett hur mycket du än försökte.
Du försökte verkligen.
Bosie!
Vad har du gjort?
För Guds skull, Bosie.
Ditt lilla troll!
Vet du vad Oscar tyckte om dig?
Han tyckte att du var tråkig, men nödvändig.
Historien kommer inte att minnas dig.
Det är han och jag.
Du är bara en fotnot, din lilla jävel!
"Ge mig de två mest värdefulla sakerna i staden",
sade Gud till en av sina änglar.
Och ängeln gav honom hjärtat av bly och den döda fågeln.
"Du har valt rätt", sa Gud.
"för i mitt paradis skall fågeln sjunga för alltid,
"och i min stad av guld skall den Glada Prinsen älska mig."
Robbie betalade av Oscars skulder och tillbringade resten av sitt liv
till att blåsa nytt liv i sin väns arbete och rykte.
Han dog 1918. Hans aska är begraven bredvid Oscar.
Bosie dog fattig och ensam, 1945.
Tillsammans med 75 000 andra män åtalade för homosexualitet,
blev Oscar benådad 2017.
Författare!
Det är en dröm.
Undertextning: Victor Ollén